Jeg skubbede ham. Det var min skyld!
Du skubbede ham ikke.
- Ingen skubbede ham. - Ingen.
Hjælp! En eller anden! Hjælp!
- Skal jeg kysse hende? - Ja!
- Hvordan kysser man? - Lad mig lære dig det.
Sådan her? Det kan jeg ret godt lide.
- Hvor er I ulækre! - Klamt!
Lad os tage et familiefoto.
Happy birthday to you!
- Hvordan har vi det? Glæder vi os? - Ja!
Første skoledag. Det ser godt ud.
Højintensitet. En slags raseritræning.
Skal de skilles?
Nej.
- Han virker så vred. - Det betyder, at han elsker hende.
- Men du kan jo lide ham. - Ja, det kan jeg.
Men elsker du ham? Det tror jeg, du gør.
Jeg kender ham ikke godt nok til at elske ham.
"Elske" er et virkeligt stort ord.
Men han gør dig glad. Du er nærmest en helt anden.
Dit ansigt ser helt anderledes ud.
Jeg ved i hvert fald, at vi tre kan være venner i lang tid.
- Du skal være sammen med ham. - Ziggy.
Og det vil du også gerne selv.
Sidste mand nede er et råddent æg!
- En dobbelt Americano. - Så gerne.
- Plads til mælk? - Der er ikke mælk i en Americano.
- Nogle bruger mælk i. - Det er espresso og vand.
- Skal jeg selv lave den? - Nej, det er fint.
Renata?
- Hvordan har vi det? - Vi?
Vi er ved siden af os selv, Mary Louise.
"Vi" er bekymrede for en god mor -
- som bliver trukket igennem en ondskabsfuld retssag -
- for at få lov til at være sammen med sine egne børn.
Du er en god ven.
Celeste er meget heldig at have så mange gode støtter.
Jeg har tænkt på, at hvis hun ikke prøvede at klare alt selv -
- så ville hun ikke falde fra hinanden på den måde.
Hun er enke og alenemor til to. Hun har klaret det så flot.
Jeg bad hende om at finde en hushjælp eller barnepige.
Men hun siger, at barnepiger kan være til alt for meget besvær.
- Hvad sagde du? - Myntete, tak.
Du gjorde det samme, da du besøgte mig.
En hjemmegående husmor, der prøver at give mig dårlig samvittighed?
For at forsømme mine børn? For at have en karriere?
Jeg har brugt hele livet på at sætte min familie og mit barn først.
Så du kan godt droppe din fordømmelse!
Pas dig selv, for helvede!
Jeg skal nok tage den, for vi skal til det samme...
Hun kan gå direkte efter dig.
- Hun kan provokere dig. - Jeg har udspurgt vidner før.
- Med så meget på spil? - Jeg klarer det.
- Det kan give bagslag. - Jeg kender hende. Og det ved hun.
Jeg har en bedre chance, end du har.
- Celeste... - Det er min tur nu, Katie.
Det er et klogt træk. Hun går derop som advokat -
- men hun repræsenterer sig selv som person og mor.
Og her kan hun ikke blive modafhørt.
Hendes spørgsmål vil være fokuseret på at vise dommeren:
"Se, hvor stabil, fornuftig og klog jeg er."
Jeg forventer, at hun er venlig. At hun viser sin medfølelse.
- Hvis hun gør det... - Tornerose.
Sådan beskrev Perry hende for mig. Tornerose.
Han var hendes prins, og hun slog ham ihjel.
Du skal kun svare på det, du bliver spurgt om.
- Ja, det er fint. - Godt. Kom så.
Og hun gentog det...
...igen og igen og igen.
- Se, hvad du fik mig til at gøre! - Alle bedes rejse sig.
Sagsnummer 04111, angående Joshua og Maxwell Wright.
Retten er sat ved dommer Marylin Cipriani. Tag plads.
Mrs. Wright, indtag venligst vidneskranken. Mrs. Wright?
Løft højre hånd.
Sværger du at sige sandheden, hele sandheden og intet andet?
- Ja. - Tag plads.
Gå bare i gang.
- Mary Louise. - Celeste.
Din advokat fik mig til at fremstå som en dårlig mor.
Han stillede dig bare spørgsmål, som du besvarede.
Er det din observation, at jeg er en dårlig mor?
Som jeg... Som du selv hørte mig fortælle dommeren tidligere -
- så ser jeg dig som en meget dedikeret mor.
- Det er ikke det indtryk... - Men jo.
Jeg har set dig være voldelig over for drengene.
Jeg har set dig kaste Max ned på jorden og ruske ham.
Jeg har set dig køre hjemmefra i nattøj -
- påvirket af guderne må vide hvad.
Du siger selv sovepiller. Og du kørte galt.
Så du er ikke okay.
Det er min observation, og alle her ved, hvad du har været igennem.
Men jeg kan ikke leve med, at de her børn skal udsættes for den fare.
Har du nogensinde kontaktet de sociale myndigheder?
- Det burde jeg have gjort. - Så svaret er nej.
Ja, svaret er nej.
Har du fortalt andre myndigheder, at mine drenge var i stor fare?
- Nej. - Du siger, at jeg er voldelig.
Vil du sige, at jeg generelt er voldelig mod dem?
Nej, ikke generelt.
Vil du sige, at jeg ofte er voldelig mod dem?
Nej, men der kan være ting, jeg ikke har set.
Så du baserer din holdning på ting, du ikke har set?
Jeg er ikke advokat, så ordvalget...
Vil du venligst se på mig? Det er mig, der spørger.
Sandheden er, at du har set mig gå over gevind en enkelt gang.
Jeg overreagerede og skubbede ham én gang.
- Det kræver ikke mere end det. - Ja, det ved du bedre end nogen.
Da du selv var en ung mor, mistede du så nogensinde besindelsen?
Det handler ikke om temperament...
Er du nogensinde kørt galt, fordi du mistede besindelsen?
Skal jeg gentage?
Nej, jeg hørte godt spørgsmålet. Uanstændigt.
Din søn Raymond døde, delvist fordi du mistede besindelsen.
- Er det ikke sandt? - Protest.
Vidnet siger, at jeg udsætter børnene for fare.
Det er yderst relevant, hvis hun engang har slået et barn ihjel.
- Åh gud! - Mrs. Wright, sæt Dem ned.
- Hvorfor gør du det her? Hvorfor? - Jeg prøver at beskytte mine børn.
Tanken om dig, der kører med mine børn siddende bagi -
- og mister besindelsen, gør mig skrækslagen.
Høje dommer, det her er uanstændigt.
Foreslår De da, at modafhøringer udelukkende skal være anstændige?
Mrs. Wright, De skal ikke gå efter ham.
Uanstændigt eller ej, så handler det om evnen til at være mor -
- og det gælder også dig.
Jeg kan ikke forestille mig, hvordan det er at miste et barn i en ulykke.
Det må have været et knusende tab for både dig og Perry.
Hvor gammel var Perry dengang?
- Han var fem. - Fem år gammel.
Han så sin eneste bror dø.
Sendte du ham til psykolog for at håndtere traumet?
Dengang var vi ikke så meget for at overlade børns smerte til andre.
Så den rolle påtog du dig? At håndtere Perrys traume?
Ja, det gjorde jeg.
Snakkede du med ham og trøstede ham?
- Holdt om ham? - Ja, alle de ting.
Gav du ham også skylden?
Gav du ham nogensinde skylden for bilulykken?
- Nej, jeg gjorde ikke! - Sagde du, at han distraherede dig?
Sagde du nogensinde: "Se, hvad du fik mig til at gøre."
- Nej. - Nej?
Så hvis Perry fortalte mig, at du gav ham skylden for hans brors død...
Perry fortalte mig, at du straffede og overfaldt ham følelsesmæssigt...
Jeg har aldrig overfaldet ham!
Hvis han fortalte mig, at du sagde til ham:
"Det er din skyld, at din bror blev slået ihjel."
- Hvis du sagde det... - Hold nu op.
- Protest, høje dommer. - Har du slået eller sparket Perry?
- Mrs. Wright. - Det er løgn!
Mrs. Wright, vi er ved at komme ud på et sidespor.
Min mand mishandlede mig fysisk og psykisk.
De ved godt, at voldelige mænd ikke bare opstår.
De fleste af dem er selv ofre for vold.
Om vidnet her er voldeligt eller ej er i højeste grad relevant.
Alene det, at volden -
- har været en del af jeres seksuelle forhold...
Han var ikke hustrumishandler. Aldrig i livet.
Er Jane Chapman så en løgner?
Lyver denne kvinde, når hun siger, at din søn voldtog hende?
Hun tager fejl.
Tager hun fejl? Er det noget, kvinder normalt tager fejl af?
Om de bliver voldtaget?
Måske blev han lidt for fysisk voldsom over for hende.
Fordi han troede, at kvinder nød det, ligesom du gjorde.
Og nu prøver du at dække over dine sygelige tendenser -
- med de ulækre påfund.
Max og Josh skal kunne tro på deres far. Hvordan skal de det -
- når du kalder ham voldtægtsmand og hustrumishandler?
Du sværter hans minde til.
Han kan ikke forsvare sig. Han er ofret her, ikke dig.
- Det gør ondt. Hold nu op. - Jeg taler til dig.
- Dit røvhul! - Du svarede ikke på mit spørgsmål.
Stop det nu. Stop det.
Okay.
Mine sønner har optaget den video.
Dine antagelser om, at jeg finder på det her, er helt ubegrundede.
Se på mig, Mary Louise.
Det var din søn.
Du er fantastisk. Jeg er ked af...
Jeg var ikke klar over det.
- At han gjorde dig fortræd. - Jeg fortalte dig det jo ikke.
Jeg burde have vidst det. Vi er jo bedste venner.
Jeg burde have mærket det.
- Du vinder da, ikke? - Ikke nødvendigvis.
Jeg beviste Perrys adfærd, men det siger ikke meget om min egnethed.
Hvordan kunne jeg lade dem bo der?
Hvordan kunne jeg lade dem se det?
De så meget mere, end jeg var klar over.
Måske er jeg ikke en god mor. Måske er jeg ikke egnet.
Det må du ikke sige. Du må ikke engang tænke det.
Du er en fantastisk mor.
Er du perfekt? Nej. Er jeg det? Nej. Ingen er perfekte.
Men se lige, hvor langt du er kommet.
Se, hvor stærk du er blevet. Du må ikke tøve. Hører du?
Drengene hører hjemme hos dig.
Okay?
- Hvordan går det? - Ikke så godt.
Undskyld.
Du må ikke tro, at jeg ikke kan lide dig.
Det er ikke fair af mig at læsse af på dig.
Du burde være ude at have det sjovt, ikke stå med mine problemer.
Hvad er "sjovt"?
Er det at drikke sig fuld og gå hjem med en pige, man ikke kender?
Det her er sjovt. Intet er perfekt.
Intet kan være det bedste.
Hvis du kan finde noget bedre... Selv godt er godt.
Uanset hvor godt noget er -
- så ødelægger man det ved at tænke for meget.
Bare lige en strøtanke.
Slå den nu ihjel!
- Ti minutter. - Stop!
- Og så stopper drabene. - Jeg har den!
- Gik det godt i retten? - Ja, det tror jeg.
Er du en superhelt?
Jeg var som Wonder Woman og Incredible Hulk sat sammen.
- Gav du hende tæsk? - Hvad? Nej.
Ingen tæskede nogen.
Hvorfor løj du? Du sagde, at jeg slog og sparkede ham.
- Perry fortalte mig det. - Det passer ikke!
Så Perry løj?
Nej, jeg opfostrede ham til at være en god mand.
En god dreng. En god mand.
Den mand i videoen. Jeg ved ikke, hvem det var.
Jeg håber ikke, at du mister nogen af dine børn -
- for det ville knuse dig.
Du har mistet dine sønner. Du får ikke mine.
Du skal ikke lyve om mig. Det er ikke fair!
Det er min tur, far. Bare gå.
Nej, gå du.
Jeg vil egentlig gerne være her alene.
Jeg har nydt vores tid sammen. Hun er blevet god til at lytte.
Okay.
Så du vil gerne herfra?
Jeg har glemt at fortælle dig noget.
Eller også har jeg sagt det.
Men tiden er vist ved at være inde.
Jeg elsker dig, mor.
Det har taget mig hele mit liv at sige det til dig.
Jeg har tænkt over det, du sagde for noget tid siden.
Om løgnen.
Om at den havde...
At den havde en levetid.
Jeg tror, du har ret.
Og jeg har det skidt over, at jeg startede det hele.
- Det gjorde du ikke. - Jo.
Du behøvede ikke følge trop, men det var mig, der startede.
Og jeg kan se den skade, den har forårsaget. Det udhuler os.
Os alle sammen. Også mig.
Det ødelægger vores venskaber.
Du og jeg og Jane har et venskab.
Det er Monterey Five, eller hvad vi kalder os.
Løgnen er venskabet.
- Hej, skat. - Hej, mor. Hej, mormor.
Åh gud.
- Hvad er der sket? - Hun siger, hun er sulten.
Er du sulten, skat?
Vil du hente en flaske vin?
- Okay. - Tak.
- Skal vi have slips på? - Ja.
Det er nok en god idé.
Du ser så flot ud.
Jeres far så så godt ud i slips.
Han ville ikke lade farmor gøre det her.
Jeg tror ikke, at det sker, men hvis dommeren spørger om noget -
- så skal I bare være ærlige, okay?
- Og sige, at vi vil bo hos dig? - Ja.
Hvis det er det, I gerne vil, så skal I sige det.
- Er du bange? - En lille smule.
- Er du? - Ja, lidt.
Det er jeg også.
Vi er sammen om det her.
Hvad har jeg sagt om sukker?
- At det gør mig stærkere? - Nej.
- Hvor har du det fra? - Mine forbindelser.
Se at få pakket. Vi skal køre nu.
- Er det mig? Boksepuden? - Det er ikke dig.
Jeg vil bare vide, hvad du tænker. Jeg aner ikke, om vi er sammen -
- og om det bliver bedre eller værre.
Jeg vil vide, hvad du tænker, før mit hoved eksploderer.
Kom med.
Sid ned.
Skru ned, Chloe.
Jeg har tænkt på vores bryllupsdag.
Måske fordi du spankulerede rundt i dit slør.
- Kan du huske den dag, Madeline? - Ja.
- Det var en lykkelig dag. - Ja, det var det også for mig.
Men det var også ren fantasi. Vi vidste ikke, hvad vi gik ind til.
Du havde jo været gift før, så du havde nok en idé om det -
- men de fleste bryllupper kræver et trosspring.
Og de løfter, vi aflægger... Hvad fanden betyder de overhovedet?
- Jeg kan ikke lide det her. - Du er ikke den, du var dengang.
Det er jeg heller ikke. Folk forandrer sig.
- Vi må forny vores løfter. - Hvad?
Denne gang skal vi leve op til dem.
- Tror du, at du kan det? - Af hele mit hjerte.
- Vi går ind i det med åbne øjne. - Ja, helt sikkert.
I medgang og modgang...
- Ingen modgang fra din side. - Nej, selvfølgelig.
- Mener du det? - Men...
Det bliver ikke noget med at tilgive det, der er sket i fortiden.
Vi prøver at starte helt forfra.
- Hvis du føler, at du vil det... - Det gør jeg.
Så gør jeg også.
Jeg elsker dig.
- Det bliver godt. - Ja.
Vi kan gøre det på stranden.
Vi kan sætte telt op og holde en stor fest og...
Nej. Ingen fester.
Bare os to, Abigail og Chloe. Familien.
Det lyder perfekt.
Okay.
Det skal nok gå.
- Hvad sker der? - Hun har fået tilbagefald.
- Hvordan? - Endnu en hjerneblødning.
Vi kører hende til radiologi nu for at se, hvad det er.
Mor. Mor.
- Er hun bedøvet? - Nej, hun er bare bevidstløs.
- Du godeste. - Vågner hun?
Vi er nødt til først at se billederne.
- Det giver jo ingen mening. - Vi skal nok skynde os.
Alle bedes rejse sig.
Sagsnummer 04111 angående Joshua og Maxwell Wright.
Retten er sat ved dommer Marylin Cipriani. Tag plads.
Det her er en svær beslutning -
- som vanskeliggøres yderligere af børnepsykiaternes rapporter.
- De konkluderer... - Må jeg få ordet, høje dommer?
Sig frem.
Det, jeg så i den video...
Jeg anede det ikke.
Det er jeg virkelig ked af.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige for at få dig til at tilgive mig.
Jeg anede det ikke.
Hvis jeg havde vidst...
Men det er ikke det, som det her handler om.
I dag handler det om disse to fantastiske unge mænd...
Josh og Max.
Jeg har hele tiden sagt, at jeg ikke nærer modvilje mod min svigerdatter.
Jeg elsker hende.
Hvordan kan jeg ikke det? Hun gjorde min søn og drengene glade.
Men Celeste, du er jo syg.
Den video var modbydelig.
Det var grotesk. Jeg skammer mig sådan over min søn.
Men du var en del af det. Du var medvirkende til det.
Du har selv indrømmet over for retten -
- at du var en del af den sygdom, som børnene blev udsat for -
- og som de måske blev smittet med -
- og som de optog på deres mobil og satte ind i mindebogen.
Det er en sygdom. Når man tager dine møder...
...med fremmede mænd i betragtning...
...så virker det, som om du ikke kan ryste af dig.
Høje dommer, jeg er ikke i tvivl om, at hun nok skal blive rask.
Men indtil det sker, må vi passe på de drenge.
Hun ønsker det bedste for sine børnebørn og hendes søn, Perry.
Mandens adfærd på den video...
...opstod på grund af din måde at tage dig af ham på.
Det er ét at blive bedt om at give slip på sine børn.
Det er noget helt andet at skulle give dem til dig.
Det er mine børn. Jeg er deres mor.
Og jeg har beskyttet dem mod alle odds.
Jeg har holdt dem og mig selv i live.
Og på ét punkt er jeg enig med dig, Mary Louise. Du vidste det ikke.
Og det er problemet.
Mine sønner er... De er gode drenge.
Og jeg vil opfostre dem til at blive gode mænd.
Jeg har en liste med betingelser, som bliver fremført sammen med dommen.
De skal følges til punkt og prikke.
Hvad angår selve dommen, så ved alle sagens parter -
- at disse drenge har været ufatteligt meget igennem.
De står over for store udfordringer hvad angår bearbejdning og udvikling.
Det bliver ikke nemt.
Jeg vil ikke gøre det værre ved at fjerne dem fra deres mor.
Anmodningen om værgemål afvises.
Celeste Wright beholder den fulde forældremyndighed. Retten er hævet.
Undskyld.
I skal gøre mig en tjeneste.
- Her. - Tak.
Det gør mig ondt, skat.
Nathan...
Du er en god mand og en vidunderlig far.
Skye elsker dig højt.
Og jeg ved, at du elsker mig.
Men du har ret i, at jeg går og kæmper med noget.
Så nu vil jeg sige sandheden.
Jeg er ked af, at jeg ikke har sagt det før.
Jeg elsker dig ikke.
Det er tarveligt at sige det nu, men jeg har vist aldrig elsket dig.
Jeg kan ikke lyve mere.
Undskyld.
- Hvad fanden sker der her? - Hej.
- Hvorfor er alt det her her stadig? - Sjovt, at du spørger.
Jeg har solgt det til Ted Farrell.
Jeg fik en check på 410.000 for hele samlingen.
- Dejligt. Celeste... - Og vi kan beholde det.
Hvad mener du med det?
Ted er bare samler. Han er dybest set ligeglad.
Han ved, at tingene har det godt hos mig.
Så du får lov til at beholde dit legetøj?
- Perfekt, ikke? - Nej.
Det er ikke perfekt. Det er fandeme langt fra.
- Alle mine ting er væk. - Hold nu op.
Vi har fået penge. Slap nu af, for helvede.
- Skal jeg slappe af? - Ja, slap nu af.
- Du har mistet alle vores penge. - Så begynder hun igen.
Du har tvunget os ud i konkurs.
Vi sælger vores hjem! Vores datters hjem!
Og imens har du kneppet barnepigen!
Nu hvor hun er væk, har jeg brug for noget andet legetøj.
Åh gud!
Der gik jeg over stregen... Hvad fanden laver du?
Vi ejer ikke de her ting! For helvede!
Hold nu op!
- Hold nu op! - Er det din yndlingsting?
Nej!
Måske skulle du have vist mig lidt mere respekt!
Det er slut.
Ikke mere fis. Ikke flere løgne.
Vil du, Ed, have Madeline til din ægtehustru?
Vil du elske og ære hende...
- ...indtil døden skiller jer ad? - Ja.
Vil du, mor, have Ed til din ægtemand?
Vil du elske og ære ham...
- ...indtil døden skiller jer ad? - Ja.
Så forkynder jeg jer nu at være ægtefolk.
Du må gerne kysse bruden.
Det skal nok gå.
Jeg tager med. Lad mig køre dig derhen.
POLITISTATION
Tekster: Maja Axholt www.sdimedia.com